Kada bi vas netko pitao da izaberete tri
najveličanstvenija karaktera u engleskoj literaturi,
tko bi oni bili?
Robin Hood?
Kralj Arthur?
Becky Sharp? Sherlock Holmes? Oliver Twist, možda.
Pa, bilo tko od njih bi bio odličan izbor.
Ipak, za najveličanstvenijeg od svih,
Ja bih nominirao žapca...
I. Thaddeus Žabac, poštovani.
Jeste li ga ikada upoznali?
Naći ćete njegovu priču u odličnoj maloj knjizi... Vjetar u vrbicima.
Žabac je, mogli bi reći, jedini uznemiravajući element...
neizlječivi avanturista, lud, neobziran, sve je probao, pozitivna manija za nove stvari,
i nikada nije obraćao pozornost na cijenu.
Imao je gomilu običnih prijatelja, naravno,
ali samo trojica od njih su mu željeli najbolje.
Jedan je bio jazavac... MacJazavac.
A tu je bio i vodeni štakor... malo napuhan, možda, ali stvarno fin momak.
I Krtica... nježno stvorenje, ljubazno i suosjećajno.
Svi su oni napravili svoje domove u mirnoj maloj zajednici pored obale rijeke.
Sada, jednog posebnog dana, Krtica je bio u žurbi...
Oh, da, naravno, zato što je kasnio na čaj...
loša navika, mada je Štakor naučio da je podnosi,
i tako kao obično, "Oprosti, Štakore," kaže Krtica, "Sasvim u redu," kaže Štakor,
"Dva komada, ako bi ste bili ljubazni," kaže Krtica, ali onda...
tek što su se udobno smjestili...
Oh? Specijalna isporuka, gospodine Štakor.
- Hvala vam, poštare. - Kako je sve na rijeci, danas?
Mirno, kao i obično, hvala.
Hmm. Krtico! Poslušaj ovo.
Dragi Štakore, ti i Krtica morate odmah doći
do Žablje Dvorane. Hitno!! Potpis: MacJazavac
Sada, Štakor je bio siguran da je Žabac ponovno pravio neku zbrku.
Pa, odgovor na to pitanje je ležao odmah iza krivine...
u Žabljoj Dvorani, predačkom domu J. Thaddeusa osobno.
Ova impresivna građevina, je usput,
bila po svemu najljepši dom na rijeci.
Životinje su bile strašno ponosne njime.
Osjećale su da daje cijeloj zajednici dašak hm.. poštovanja.
Gubljenje Žabačke Dvorane, je bilo, naravno, nezamislivo,
a ipak nije bila tajna da su Žapca njegove skupe avanture...
dovele na ivicu bankrota.
Tako da, kao posljednje sredstvo, MacJazavac je bio dobrovoljac...
da preuzme stvari i postavi Žapčevu kuću u red.
Polomljena ograda.
Dvanaest gvineja.
Oštećen nosač svijećnjaka... četiri funte, šest.
Uništenje kokošinjca, hm...
Nitko ne može raditi s ovim uznemiravanjem!
- Neću biti izostavljen! - Platite moj račun! - Tišina!
Tišina!
Dobit ćete vaš novac na vrijeme.
Sada, idite polako.
Neću više plaćati od danas.
Zašto sam ikada preuzeo odgovornost vođenja...
Nisam li vam rekao... Ah!
Ah, to si ti, Štakore, i Krtico, također.
Hvala nebesima, momci. Konačno ste došli.
Jadni MacJazavac. Stigao je do kraja svog konopa,
ili, kako je on osobno rekao...
Praktično sam nervno slomljen.
Pitam vas, MacJazavče, u čemu je problem?
Nešto se mora učiniti sa Žapcem!
Ovoga puta je pretjerao!
- Ali obećao nam je! - Obećanja? Ha!
Za što su dobra njegova obećanja kada ga obuzmu te divlje manije?
Sada, gledajte.
- Vi ste njegovi najbliži prijatelji, zar ne? - Da.
- Vrlo dragi prijatelji. - Onda, momci,
morate pronaći Žapca i da ga zaustavite!
- Što radi? - Ima novu maniju.
Divlja kroz zemlju...
u kanarinac žutoj ciganskoj prikolici...
s konjem po imenu Cyril.
Điha! Điha!
Zdravo, momci, Drago mi je da vas vidim.
Hajde, uskačite. Ići ćemo na veselu vožnju.
Otvoreno prostranstvo! Prašnjavi autoput! Hajdete!
Pokazat ću vam svijet!
Putovanja! Promjene! Uzbuđenja!
Ha ha ha!
Kako glupo od mene.
Momci, želim da upoznate mog plemenitog ata,
Cyrila.
B-Bok. To sam ja.
Pomalo putnik, pomalo truo.
Kako ste, kako ste, kako ste?
Kako ste?
Rekao bih da su tvoji prijatelji malko uzdržani, što li?
Žapče, želimo da popričamo s tobom.
Oh, posjeta.
- Divno. - Žabac, ovo je ozbiljno.
Moraš odustati od tog konja i te prikolice.
Odustanem od... Oh, ali moj dragi Štakorčiću,
ovo je moja karijera.
- Sigurno ne misliš... - Mislim.
- Moraš prekinuti s ovim glupiranjem. - Ne.
- Moraš. - Ne. Neću to uraditi.
- Tvoje bezobzirno ponašanje daje... - Neću čak ni slušati.
Brzo postaješ smetalo društva.
Ako ne misliš na sebe, misli na jadnog starog MacJazavca.
A što se konja tiče, nikakvo dobro ne bi moglo proizići od lutanja unaokolo...
s tako brzom i neodgovornom životinjom.
- Ah, ha, ha, ha, ha! - Drži ga, Krtico!
- Hajde, Žapče! - Prestanite! Pustite me!
Điha, Cyrile! Điha!
Nema svrhe! Nikada me nećete natjerati da ostavim ovo!
Điha! Opa!
Hej, gledaj!
Bože!
- Što je to? - Lami, guverner. To je motorni auto.
Motorni auto?
Motorni auto!
Bože! Što sam propustio?
Štakore, to nije... On nema...
- To jeste, i on ima. Nova manija... Motor manija.
Manija.
Tako je, to je bilo baš to. Prava manija.
I tko zna gdje bi se to završilo, uopće.
Možda bi trajalo mjesecima, a sa Žabljim Hallom u pitanju,
pa, Štakor i Krtica nisu imali izbora.
Samo se jedno moglo uraditi... Zaključati siromaha u njegove odaje i držati ga tamo...
Dok otrov ne bi izašao iz njegovog sustava.
Drži ga, Krle!
Tako je bolje. I ne možeš pobjeći, znaš.
Nema poente u pokušavanju.
Pustite me odavde! Otvarajte! Otvarajte, kažem!
Molim vas, Packo, Krle! Otvorite vrata!
Sada, naravno, izigravanje zarobitelja svom najdražem prijatelju...
nije baš bilo prijatna situacija.
U stvari, Krtica je oslabio na samom početku i htio sve prekinuti.
Ali je Štakor rekao ne, definitivno ne. Ovoga puta moraju biti čvrsti.
Na kraju, to nije bila samo stvar izbavljenja Žapca od njega samog.
Tu je bio i MacJazavac i Žablja Dvorana i sve što je ona predstavljala.
Sada, samo jedna stvar nije valjala s Packovim lijekom za Žapčevu motor maniju...
On nije radio.
Vidite, Žabac je bio previše mudar, a na momente potpuno lud.
Bio je odlučio nabaviti motorni auto,
Čak i ako bi morao da moli, pozajmljuje ili...-
Žabac uhićen!
Slučaj suda Njegovog Veličanstva protiv J. Thaddeus Žapca iz Žablje Dvorane...
u Doodle-Bunton-Maxon-Morton, Surrey, 24. Kolovoza, nalazi se u sljedećem pismu.
Optužen je J. Thaddeus Žabac za krađu i vožnju motornog vozila...
na bezobziran način na javnom putu, uz ugrožavanje...
podanika Njegovog Veličanstva, njihovih života i ruku i nogu.
Zasjedajući za Krunu, nastavite sa slučajem.
Uzvišeni, pozivam prve krunske svjedoke...
Gospodina Štakora i gospodina Krticu.
Je li istina da ste optuženog...
držali zaključanog u njegovoj rođenoj kući zato
što je prijetio da će nabaviti motorni auto?
- Jeste li ga zaključali ili ne? - Jesmo.
Hvala vam! To je sve.
- Sljedeći svjedok. - Gospodin Angus MacJazavac.
Kao povjerenik Žapčevog imanja,
znali ste za zatvorenikovu maniju za motornim vozilima.
- Pa, ja, uh... - I zbog njegove bezobzirne ekstravagancije,
ukinuli ste mu prihode.
- Pa, uh... - Tako da je, koliko vi znate, bio bez financija.
- Pa, uh... - To je sve. Hvala vam.
Gospodo porotnici, Kruna je završila.
Predstavnik za obranu će predstaviti svoj slučaj.
Uzvišeni,
s dozvolom suda,
ustajem pripremljen da se sam branim.
Krtice!
Krle, prestani!
Gospodo porotnici,
zovem svog prvog svjedoka Cyrila Ponosnozadnjičkog.
Cyril Ponosnozadnjički.
Vi poznajete optuženog, J. Thaddeusa Žapca?
Tako mi svega, da.
On je jedan od najveselijih likova koje sam ikada sreo,
i jednostavno prepun novca.
Dobar momak, ha? I sve je razbacao.
Ali nije razbacivao ništa tog dana.
Čuli ste kako je gospodin MacJazavac svjedočio da su mu prihodi ukinuti!
Kako je onda došao do motornog vozila?
Na jedini način na koji džentlmen dolazi do bilo čega... Pošten.
A koji je to pošten način?
Ha ha! I mislio sam da vi to ne znate, guverneru.
Vaša visosti, ja...
Svjedok može svjedočiti svojim riječima.
U redu, guverneru. Sada ću vam dati prave činjenice,
jer kad je Žabac pobjegao iz svog "zatvora",
došao je pravo do mene.
Uskoro smo krenuli niz put,
ali nismo stigli daleko, priznajem,
kada je odjednom, užurbano i bučno,
nešto prošlo kao Londonski Ekspres.
Bilo je veliko, bilo je crveno,
bilo je divno.
Motorni auto!
Toady je bio opsjednut... pažnjom.
Moglo se reći da je to bila ljubav na prvi pogled.
Vozilo je stalo pored gostionice,
u kojoj je bio lociran bar.
- I gledali smo dok su neke opasne lasice...
izlazile iz tog lijepog crvenog auta.
Sada, znamo da su lasice obmanjivači,
i da im uopće ne treba vjerovati.
Ali kako sam mogao znati da su ukrali taj auto?
Nisam imao kristalnu kuglu.
A i, guverneru, on nije od onih koji dangube.
Odlučio se za tren.
Rekao je, "Probaj ih malo, moj dobri Cyrile,
dok ja vidim što traže za njega, gotovinu. "
I tako u gostionicu on uđe,
gdje je barmen bio iza bara, i reče...
"Zdravo, domaćine!
Tko je vlasnik onog, uh... lijepog auta?"
Barmen, čudak po imenu Winky,
nagnuo se preko bara i rekao, "Zašto?"
Žabac je odgovorio, "Taj auto mora biti moj!
Kupit ću ga po bilo kojoj cijeni."
Ali onda je shvatio da nema novca,
tako da je odmah predložio trgovinu.
Lasice su izgledale voljne.
Za sekundu, pogodba je bila napravljena.
Onda je Žabac ispisao papir skoro nevjerojatnom brzinom,
i pozvao starog Winkyja barmena...
da se potpiše i osvjedoči djelo.
Sada, Žabac nije uopće sebičan.
Nikada ne radi ništa malo.
Lasice su mu dale crveni auto...
a on lasicama Žablju Dvoranu!
Ohhh!
Hmm.
Zamijenio Žablju Dvoranu,
imanje vrijedno 100 tisuća funti, za motorni auto!
Ha! Ha-ha.
Očekujete li da ja povjerujem u to?
Ne očekujem da vi povjerujete u bilo što.
Ali, na sreću, imam svjedoka.
Pozovite gospodina Winkyja.
Gospodina Winkyja? Gospodine Winkyja?
Uzvišeni, gospodo,
pred vama na mjestu svjedoka je građanin...
od poštovanja i stava,
čovjek od apsolutnog poštenja.
Sada, gospodine Winky,
sjećate li se incidenta koji se odigrao...
u vašoj... poslovnici prošlog 12. Kolovoza...
u kome sam i ja sudjelovao?
Oh da, gospodine. Toga se sjećam, gospodine.
Pa onda, ha, ha, ha,
samo recite sudu što se zapravo dogodilo.
Pa, Žapče,
pokušali ste da mi prodate ukradeno motorni auto!
To je namjerna laž, majmunolika flašo ruma!
Ne. Ne!
Podmetnuto mi je. Pustite me!
Upomoć! Upomoć!
Žabac kriv!
Vijest o žapčevoj sramoti je potresla naciju.
Izgleda da je sud odlučio da od njega napravi primjer.
Naravno, Žapčevi prijatelji su pokušali da mu
pomognu, ali je svaki njihov pokušaj bio blokiran.
Otvarali su slučaj najmanje desetak puta.
Žalba ovom sudu, onom sudu, bilo kom sudu.
Ali je odluka ostala.
Slučaj J. Thaddeusa Žapca je bio zatvoren.
Da, ponovno je Božić bio ukrašen snijegom
i ponovno su se Božićne pjesme čule unaokolo.
Srca su bila radosna i raspoloženje dobro.
U cijelom gradu, samo jedno mjesto nije bilo dotaknuto toplinom Božićne radosti:
kula... strašni monument očaja,
hladan, okrutan, zabranjujući...
i, na žalost, Žapčevo prebivalište...
za još puno Božića koji dolaze.
Jadni Žabac, sam sa sjećanjima svog potrošenog života.
Kakva je budala bio!
S puno žaljenja, sjećao se ljubaznog lica Angusa MacJazavca...
i njegovog mudrog savjeta, tako često prezrenog.
Suza i za krticu,
za njegovu odanost, suosjećanje, njegovo razumijevanje.
Žabac je plakao i zbog Štakora...
i svih onih malih lekcija kojima se često smijao.
Da, unutar tamnih zidova njegove bijedne ćelije,
novi Žabac je rođen,
reformirani Žabac, pokajani Žabac.
U poplavi iskupljenja zarekao se jednom za svagda...
da će napustiti budalaštine svog dosadašnjeg života.
Nikada, nikada ponovno neće popustiti...
tim ludim, glupim manijama...
koje su ga dovele do ovog jadnog kraja.
Pošto je Božić, posjeta ti je dozvoljena.
- Tvoja baka je ovdje. - Baka?
Sretan Božić, sinko!
Baka ne bi zaboravila svog malog Žapčića.
- Cyrile! - Tiše.
Oh. Cyrile.
Gledaj... Božićni poklon.
Š-Š-Što je to?
Zar ne shvaćaš? Odijelo za prerušavanje!
Sve što treba sada napraviti je obući...
ovaj lijepi mali kostim i...
I pored dobrih namjera, Žabac je bio neizlječiv.
Jedna prošaputana riječ...
i sva njegova odlučnost je nestala u ludom vrtlogu...
ove nove avanture, ove nove manije: bijega!
Žabac je pobjegao!
Stani!
Oh, dobra večer, gospođo.
Dobra večer i vama, pozorniče.
Oprostite, molim vas, gospođo, ali vi...
Hej!
Kažem, vi momci tamo, vidite ga?
Kakva savršeno divna sreća!
Da zatvore Žapca, to su htjeli? Ne, ne! Nikada!
- Eno ga! - Gdje, gdje?
Tamo!
Tupani. Neka ih neka pretražuju okolinu.
Još jednom, J. Thaddeus Žabac se posljednji smijao.
Ha-ha-ha!
Te iste Božićne večeri duž obale rijeke,
zabranjeno je bilo spominjati Žapčevo ime...
da sjećanje na njegovu sramotu ne pomrači veselje praznika.
A ipak, postojao je najmanje jedan dom...
u kome su dva odana srca i dalje čuvala toplinu Kršćanske milosti.
Blagoslovi ovu dobru hranu u kojoj ćemo sad uživati.
Blagoslovi sve nas.
I... blagoslovi jadnog žapca.
I neka dobije skraćenje...
zbog dobrog vladanja.
Pazi, pa to je sirota stara gospođa!
Odvedimo je do vatre.
Oh!
- Žabac! - Žabac!
Što ti radiš ovdje?
Pa, ja, ja sam samo... na neki način...
Pa, ovo je stvarno sretan Božić.
Ali, ali... zar se ne plašiš policije?
Plašim policije? Ha-ha-ha.
Ja, Žabac, da se plašim policije?
- Otvarajte! Otvarajte, kad kažem. - Policija!
Sakrij me! Sakrij me, Packo!
Žao mi je, Žapče,
ali imaš dug prema društvu koji moraš odužiti.
Krtice, pusti ih unutra.
Ali, Packo, ne misliš li možda...
Otvori vrata!
- MacJazavac! - Da, momci.
Upravo sam došao... do vrlo važnog otkrića.
Žablja Dvorana je sva osvijetljena...
a u njoj, gomila lasica.
A vođa bande je nitko drugi do gospodin...
Winky!
Hip, hip,
hura!
I tako je, vidite,
on stvarno mijenjao Žablju Dvoranu za motorni auto!
Onda je Žabac sve vrijeme bio nevin.
Da, momci.
I kada bi on samo bio ovdje sada...
- Žabac! - Angus!
Žao mi je, Žapče, podcijenio sam te.
Nadam se da ćeš nekada naći u svom srcu...
Ni riječi više.
Griješiti je ljudski! Oprostiti...
Thaddeuse, ne tako brzo!
I dalje si kriv u očima zakona.
Da bi dokazao svoju nevinost, moramo oduzeti taj papir od Winkyja.
Imam plan.
Ušuljat ćemo se unutra kroz tajni tunel.
To je bio odličan plan,
vispreno načinjen ali ekstremno opasan.
Upalio bi samo kada bi svatko napravio svoj dio.
Nije bilo mjesta za greške. Šanse protiv njih su bile ogromne,
ali ulozi su bili veliki.
Ali sada je opreznost bila ključna riječ.
Jedan pogrešan potez,
i četiri života su visjela iznad noža.
Pažljivo, momci. Tamo je čuvar.
- Skinut ću ga! - Ne pucaj!
Tko ide?
He! To je bilo opasno.
Prepustite Žapcu da loše započne stvari.
Nema više natrag.
Ništa nije preostalo nego da nastave dalje.
Koji su novi i veći izazovi bili ispred njih, nitko nije mogao reći.
Ali sa Žapcem koji je već izmicao kontroli,
sve se moglo dogoditi.
Oh, gledajte. Svi su zaspali.
Ne, momci, oni su pijani. Udarali su po boci.
- Ali gdje je Winky? - Eno ga!
Tiše. Ugovor je kod njega.
Morat ćemo da se popnemo na balkon.
Papir, nestao je!
Hej, držite ih, momci! Držite ih!
Oprostite.
Krle! Krle, ovamo.
Držite ga!
Za papirom!
- Ha-ha-ha! Evo vam još jedan. - Eno ga. Držite ga!
Gdje je Krle?
Pa, momci, spasili smo kože,
ali nismo uzeli ugovor.
- Kahm. - Bravo, Thaddeuse!
Hip, hip, hura!
I tako, kraj je ipak bio sretan.
Naravno, Žapčevi prijatelji su bili jako ponosni njime. A i zašto ne bi bili?
On je sada bio novi Žabac, potpuno reformiran,
završio je s ciganskim prikolicama i motornim automobilima zauvijek.
I tako, na ovoj najsretnijoj od svih novih godina, zdravica je bila na mjestu.
Za novu godinu!
I za novog Žapca!
Zdravo, momci!
Hajdete! Pokazat ću vam svijet!
Putovanja! Promjene!
Uzbuđenja! Ha-ha-ha!
I to je bio veličanstveni Thaddeus Žabac.
Ali nemojmo mu prerano suditi, mi krtice, štakori i jazavci.
Zaista, zar mu ne zavidimo pomalo?
Ja znam da mu ja zavidim.
I tako, kada govorimo o veličanstvenim likovima,
najveličanstveniji od svih njih će uvijek biti, makar za mene,
gospodar Žablje Dvorane.
Da, J. Tad je bio silan momak.
Govoreći o takvim ljudima, Engleska ih je imala mnogo.
Ali ne zaboravite da smo ovdje u kolonijama i mi imali nekoliko.
Što reći o Paulu Bunyanu, Pekos Billu, Johnnyu Appleseed,
Black Bartu, Davyju Crockett, Danielu Booneu?
I naravno, jednom i jedinom Ichabod Craneu.
Stari Ichy, ako se sjećate, je bio seoski učitelj...
iz mašte Washington Irvinga.
Oh, on je umio s pričama, taj gospodin Irving.
Kada bi mogli otputovati natrag u taj daleki period američke povijesti...
kada je grad Manhattan bio samo trgovački gradić,
otkrili bi smo u zagrljaju jednog od zatona koji su uzupčeni u obale Hadsona,
malo selo Tarry Town.
I odmah iza njega, ugniježđenu duboko između brojnih brda,
usamljenu dolinu.
Ona je tiho, mirno mjesto, ali ipak nekako zabranjujuće,
pošto je prepuna ukletih mjesta, sumračnih priča i lokalnih praznovjerja.
Najpoznatija priča govori o lutajućem učitelju...
kakvi su nekada bili česti u tim krajevima.
Dakako, neki kažu da njegov melankolični duh i dalje prolazi okolinom.
Vrijednog pedagoga su opisivali kao krajnje neobičnog čovjeka.
Kada bi ga netko vidio kako se šeće..
Iako je mogao da ga pomiješa sa svrakom uteklom s polja kukuruza.
Bio je visok, ali ekstremno tanak.
Glava mu je bila mala i ravna na vrhu...
s dugim nosom kao u šljuke,
tako da je izgledao kao limeni pijetao postavljen na okretnom vratu.
Sveukupno, bio je takva pojava kakva se rijetko viđa u po bijela dana.
Bilo je kasno jednog dremljivog jesenjeg popodneva...
kada se ova čudna figura prvi put približila...
mirnom malom selu zvanom Sleepy Hollow.
Kao i obično, tamo se u lokalnoj krčmi okupila...
grupa priprostih momaka poznatijih kao Dječaci iz Sleepy Hollowa.
Ja-huu!
Njihov samopostavljeni vođa, po imenu Brom Bones,
krupni, bučni momak, uvijek spreman za borbu ili veselje.
I iako je Brom bio predan blesavim šalama,
nije bilo ničega zlonamjernog u njegovoj nevaljalosti.
U stvari, sa svojim obješenjačkim humorom i čudesnom snagom,
Brom Bones je bio heroj u široj okolini.
Sto mu gromova!
Pogledajte ovu utvaru svih utvara!
# Tko to dolazi niz ulicu #
# Jesu li to lopate ili su to stopala #
# Mršav i tanak, kost i koža #
# S odjećom koju ni svraka ne bi htjela imati #
# Ali ipak ima nešto #
# posebno u vezi njega #
- To je novi učitelj - Kako se zove?
Ichabod
Ichabod Crane
Ichabod Kakvo ime
Malo čudno ali ipak fino
I iako je dolazak pedagoga...
izazvao pomiješane emocije,
svi mještani su se složili da nikada nisu vidjeli nekoga...
# Kao što je Ichabod Ichabod Crane #
Učionica je postala Ichabodovo carstvo...
nad kojom je, s božanskom čašću,
držao apsolutnu kontrolu.
Istini na volju, Ichabod je bio savjestan čovjek,
i uvijek je na umu imao na umu zlatnu maksimu:
Poštedi prut i pokvari dijete.
Ipak, bio je pažljiv u primjeni pravde s diskriminacijom,
jer ga je to držalo u dobrom odnosu s njegovim učenicima...
posebno ako su njihove majke slučajno znale dobro kuhati.
# Tko je gradski ženskaroš #
# Šeće unaokolo kao nitko drugi #
# To mora biti #
# Ichabod Ichabod Crane #
Kako je vrijeme prolazilo,
moglo se vidjeti da se pedagog dovoljno snalazio.
Čak štoviše, Ichabod je pronašao razne načine da poveća svoju sitnu zaradu,
i u isto vrijeme probudi zanimanje za kulturu uspavanog malog sela.
Bilo je neizbježno da čovjek kao što je Ichabod...
postane objekt ismijavanja...
Brom Bonesa i njegove bande.
A ipak, za Ichaboda su to bile sitne stvari.
Baš tako, učitelj je posjedovao nevjerojatnu ravnodušnost...
koja je ostala neuznemirena,
sve do tog sudnjeg dana...
kada je po prvi put ugledao ženu...
Posebnu ženu, Katrinu van Tassel,
kćerku i jedino dijete starog Baltusa van Tassela,
najbogatijeg farmera u okrugu.
Ona je bila rascvjetana djevojka...
puna kao jarebica,
zrela...
i rumenih obraza.
Nije bilo sumnje da je lijepa Katrina...
bila najbogatija nagrada u okolini.
A učitelj, pošto je bio jako ambiciozan,
je odmah počeo puniti svoju glavu s brojim zašećerenim mislima...
i mogućim događanjima.
Ah, Katrina, moja ljubavi.
Tko može da se odupre tvojoj ljepoti,
tvom šarmu?
I tko može odoljeti farmi tvog oca?
Bože, kakva shema!
Ima zlata u tim hektarima, a to nije slama.
Da ne spominjemo divne zelene novčanice.
Ah, Katrina,
moj slatkišu, blago moje.
Blago. Ah-ha-ha,
taj hambar je zlatni rudnik.
Kako bih volio dobiti glavnu nagradu.
Draga Katrina,
Očevo jedino dijete...
Očevo?
Pa, stari jarac, ne može to ponijeti sa sobom,
i kada on završi, tada ja počinjem.
Slatka Katrina,
sirota mala bogatašica.
Ne brini, Katie,
Ichabod će te zaštititi.
Ah, da, Katrina, pobijedila si me.
Predajem se.
Istini za volju, svaki put do Katrininog srca je bio ljubomorno čuvan...
od strane gomile seoskih udvarača.
Ali je Ichabod bio pun pouzdanja. Uskoro će preskočiti...
preko ovih prostih seljačkih smetenjaka.
Najveća prepreka od svih, dakle,
s kojom je učitelj morao da se suoči...
je bio nepromišljeni Brom Bones osobno.
Lakoća s kojom je Brom čistio sve svoje rivale
je ujedno srdila i provocirala divnu Katrinu.
Često je željela da se pojavi neki vitez...
i po prvi put se otvoreno suoči s bučnim Bromom.
Iako bi mudriji čovjek popustio pred konkurencijom,
ljubav je, kažu, slijepa, i Ichabod je vidio samo...
to bogatstvo koje je konačno kucalo na njegova vrata.
Istina je da je Brom volio šalu kao i bilo tko drugi,
ali ovo je bilo previše.
Bilo je vrijeme da se stvar pretvori u otvoreni rat.
On bi presavio tog učitelja...
i stavio ga na policu u njegovoj školi.
Ali je ovo, izgleda, bilo lakše reći nego uraditi.
Ju-huu!
Nema sumnje, ovo je bio Ichabodov sretan dan.
Oh, bilo je evidentno da je učitelj čovjek mnogih skrivenih talenata,
rival vrijedan pažnje.
Ipak, ratovi se ne dobivaju i ne gube poslije prvog susreta.
Visoko leteći pedagog se još mogao spustiti na zemlju,
jer Brom Bones nikada nije bio od onih koji odustaju.
Prilikom zabave njenog oca za noć vještica...
Katrina je ponovno odlučila da uzburka more rasplamsanog rivalstva.
Jedna posebna pozivnica je nosila najosobnije i najprovokativnije misli.
Cijenjeni učitelj je bio nošen radošću.
Po njemu, ovo je značilo samo jednu stvar.
Ha, ha, Ichy, ti stari lišće.
Kakvu ti to čudnu moć imaš nad ženama?
Večeras je večer, dečko.
Malo starog šarma, i Katrina je tvoja za prosidbu.
I tako, opsjednut srećom, viteški smješten na konju koga je pozajmio za ovu priliku,
Ichabod je nastavio kao vitez lutalica iz davnina...
ići na sastanak sa svojom damom.
Na cijelom selu, nije bilo ničega ravnom proslavi...
na Van Tasselovoj farmi.
Za Ichaboda, ovo je bilo savršeno polje za njegove poduhvate.
Sada, bi li se trebao prikazati u najboljem svijetlu,
jer iznad svojih drugih talenata, učitelj se ponosio svojim plesom.
Nesretni Brom, već nadmašen na svakom koraku,
je gledao kako još jednom gubi,
jer dok je gledao pozirajućeg pedagoga,
bio je prisiljen priznati da je,
da je on oličenje lakoće i elegancije.
Ju-huu!
Nije bilo sumnje da je Ichabod bio čovjek trenutka.
Brom je znao da mora priznati svom rivalu još jednu pobjedu.
Ali ipak, još uvijek je bilo šanse da će doći njegova prilika,
pošto je, kada bi bilo kasno
van Tassel uvijek zvao svoje goste da im priča priče u duhovima noći vještica.
Brom je znao da nema čvršćeg i iskrenijeg vjernika u utvare i gobline...
od Ichaboda Cranea.
Samo se okupite i ja ću vam razjasniti
što se događa vani u kasno doba
# Negdje oko ponoći duhovi i utvare #
# Skupljaju se za njihovu večernju zabavu #
Ima stvari s rogovima i tanjurastim očima
# Neka s kandžama otprilike ove veličine #
# Neka su debela a neka su tanka #
A neka ni ne nose svoju kožu
Kažem ti, brate to je strašan prizor
Vidjeti što se događa u noći vještica
Kada utvare završe sa svojom žurkom
# Prekidaju je s demonskom radošću #
Duhovi su loši ali onaj koji je proklet
# Je obezglavljeni jahač on je najgori #
# Tako je, on je strah noći vještica #
# Kada on trči preko zemlje #
Držeći svoju glavu u svojoj ruci
Demoni bace pogled i zaurlaju
# I onda se razbježe na nepoznate strane #
# Pazite se, vodite računa on jaše sam #
# I nema utvare kao prezrene utvare #
# Ne vole ga i on je stvarno pogođen #
Kune se do najdužeg dana da je mrtav
# Pokazat će im da može naći glavu #
Kažu da je umoran svog gorećeg vrha
# Ima namjeru da izvrši zamjenu #
I tako on jaše jednu noć svake godine
# Da nađe glavu u ovom mjestu #
Voli ih male Voli ih velike
S razdjeljkom ili perikom
# Crne ili bijele ili čak crvene #
Bezglavom jahaču treba glava
# On traži vrh da sjecne #
# I ne stajte da smislite plan #
# Ne možete se raspravljati s bezglavim čovjekom #
# Sada, ako sumnjate da je ova priča istinita #
# Vidio sam tu utvaru prije godinu dana #
Nisam stao ni za sekundu da gledam
Već sam krenuo ka mostu koji se nadvija nad potokom
# Jer kada jednom prijeđeš taj most, prijatelju #
# Duh je gotov, njegova moć prestaje #
I kada jašeš kući večeras
Požuri ka mostu sa svom svojom snagom
# On će te čekati tamo u dolini #
Treba mu tvoja glava Pazi, čuvaj se
On traži glavu da zamjeni svoju
I ne staj da smisliš plan #
# Ne možeš se raspravljati s bezglavim čovjekom #
Bio je sam vještičji tren noći kada je Ichabod krenuo kući.
Nebo je postajalo tamnije i tamnije kao da su,
jedna po jedna, zvijezde gasile svoja svjetla.
Nadolazeći oblaci su sklonili mjesec s vidika.
Nikada se učitelj nije osjetio tako melankolično,
tako apsolutno sam.
Što je bliže prilazio dolini,
bio je sve očajniji.
Kada je ušao u tmurnu dolinu, Ichabodov strah se ustostručio.
I sada, šuma se izgleda zatvarala iza njega.
Svaki sitni detalj Bromove grozne priče...
se vratio da mu progoni sjećanje.
Ichabod, Ichabod.
Bezglavi jahač. Bezglavi jahač.
Čuvaj se, čuvaj se!
Kada jednom prijeđete taj most, prijatelju,
Duh je gotov... njegova moć prestaje.
Sljedećeg jutra, Ichabodov šešir je pronađen,
i pored njega, razbijena bundeva,
ali nije bilo traga od učitelja.
Nedugo poslije toga Brom Bones je odveo lijepu Katrinu pred oltar.
Glasine su bile uporne tvrdeći da je Ichabod bio još živ,
oženjen bogatom udovicom u udaljenom okrugu.
Ali naravno, dobroćudni Nizozemski naseljenici
su odbili vjerovati u takvu besmislicu,
pošto su znali da je učitelj odvojen od svoje duše od strane bezglavog jahača.